Miguel Indurain | |
---|---|
![]() Miguel Indurain (24. března 2009) | |
Rodné jméno | Miguel Induráin Larraya |
Narození | 16. července 1964 (60 let) Villava-Atarrabia |
Povolání | sportovní cyklista |
Ocenění | Vélo d'Or (1992) Cena knížete asturského za sport (1992) Vélo d'Or (1993) velkokříž Řádu za občanské zásluhy (1995) velkokříž Královského řádu za sportovní zásluhy … více na Wikidatech |
Příbuzní | Prudencio Indurain (sourozenec) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Přehled medailí | ||
---|---|---|
![]() | ||
zlato | LOH 1996 | časovka jednotlivců |
Mistrovství světa v silniční cyklistice | ||
bronz | MS 1991 | silniční závod |
stříbro | MS 1993 | silniční závod |
zlato | MS 1995 | časovka jednotlivců |
stříbro | MS 1995 | silniční závod |
Tour de France | ||
vítěz | TdF 1991 | Tour de France |
vítěz | TdF 1992 | Tour de France |
vítěz | TdF 1993 | Tour de France |
vítěz | TdF 1994 | Tour de France |
vítěz | TdF 1995 | Tour de France |
Giro d'Italia | ||
vítěz | Giro 1992 | Giro d'Italia |
vítěz | Giro 1993 | Giro d'Italia |
Miguel Indurain Larraya (* 16. července 1964 Villava, Španělsko) je bývalý španělský cyklista.
Vyhrál Tour de France v letech 1991–1995, čímž se stal prvním cyklistou, který vyhrál pětkrát v řadě; je úřadujícím rekordmanem v počtu vítězství poté, co bylo pro podezření z dopingu anulováno sedm titulů, které získal Lance Armstrong. Je jedním ze sedmi cyklistů v historii, kteří vyhráli Tour de France a Giro d'Italia ve stejném roce, a jediným, který to dokázal dvakrát po sobě.[1] V roce 1994 vytvořil světový rekord v hodinovce, když jako první překonal hranici 53 km.[2] Pro své parametry (188 cm výška, 80 kg váhy) získal přezdívku “Big Mig”.[3]
Pocházel z rodiny zemědělce, s cyklistikou začal až jako desetiletý,[4] už v osmnácti letech se stal amatérským mistrem Španělska. V roce 1984 jel se španělským družstvem Závod míru, skončil na 70. místě.[5] Zúčastnil se olympiády 1984, kde závod nedokončil. Profesionálem se stal v roce 1985. Měl často pověst vynikajícího časovkáře v závodech Grand Tours. Na olympijských hrách v Atlantě 1996 zvítězil v časovce jednotlivců. Nikdy však nevyhrál Vueltu ani závod s hromadným startem na mistrovství světa. Kariéru ukončil na konci roku 1996.
Byl známý svými mimořádnými fyzickými předpoklady: měl kapacitu plic osm litrů (normální člověk okolo šesti litrů) a jeho srdce dokázalo přečerpat padesát litrů krve za minutu (průměr je okolo pětadvaceti).[6] Zároveň však byl handicapován alergií na pyl, která mu způsobila astma.[7]
Je držitelem Ceny knížete asturského, Řádu za sportovní zásluhy a Řádu čestné legie. V roce 1993 vyhrál anketu United Press International o nejlepšího světového sportovce roku. Byl zvolen španělským sportovcem roku 1992 a 1995 a získal cenu Vélo d'Or 1992 a 1993.